Hus sieltä!
Eikö teillä ole sen vertaa tapoja, ettette syö talon katolla?
WILLIAM ZACHARY
KUOLI TÄLLÄ PAIKALLA PUOLUSTAEN PERHETTÄÄN JA KARJAANSA
Sinä, Guipago.
Rachel.
- Mikä päivä tänään on? - Tiistai, äiti.
Voi maistuu vähän kummalta. Varmaan kevätruohon syytä.
- Guipago. - Rachel, leipä!
Tiistai on leivontapäivä. Sinun täytyy tehdä leipää.
Et taida pitää meitä vielä ystävinä? No en minäkään.
Senkin harmaaharjainen ruohonsyöjä.
Sinä olet vain puoliksi hevonen. Toinen puoli on ilkeä kiowa-intiaani.
Rachel, katkaiset vielä niskasi. Te molemmat.
Ethän sinä anna hanhiauran pelästyttää sinua? Ne ovat kuin me.
Lentävät vain meitä korkeammalla.
Päivää, herra.
Meillä on kotona ruokaa, jos teille kelpaa.
- Mikä nimesi on, tyttö? - Rachel.
- Rachel kuka? - Rachel Zachary.
Et sinä ole Zachary.
En ole syntyisin Zachary, mutta äiti sanoo, ettei sillä ole mitään väliä.
Mistä tiedätte, kuka olen? En ole ennen nähnyt teitä.
Minä olen Jumalan miekka.
Liekki ja kosto,
jolla vääryys oikaistaan ja totuus kerrotaan.
Hyvänen aika.
Miltä hän näytti?
Ihan joltain tuulen tuomalta.
Hänellä oli sapeli.
- Kuka hän on? - En tiedä.
Joku hullu vanha metsästäjä kai.
Mutta hän tuntee meidät. Tai tietää, että olen löytölapsi ja muuta.
Siinä ei ole mitään ihmeellistä.
Koko Teksas tunsi äitisi ja isäsi. Tai oli ainakin kuullut heistä.
- Mutta se miten hän puhui... - Preeriakuumetta.
- Mitä se on? - Pahin mahdollinen sairaus.
Yksinäisyys. Minäkin sain kerran tai kahdesti.
Ellei minulla olisi ollut tytärtä...
Hae minulle kellarista porkkanoita ja perunoita muhennosta varten.
Sinä.
Miten menee, rouva Zachary?
Olisin tullut aiemmin, mutta matka oli pitkä. Seitsemän vuotta.
Et voi tappaa minua. Kostonjumala sokaisee silmäsi.
Kuolema kuolemasta ja veri verestä.
Kenelle sinä puhut?
Häivy! Monestiko sinut pitää hätistää talon katolta?
Surkean näköisiä porkkanoita.
Mikä hätänä? Sinulla on kyyneliä silmissä.
Eikä ole. Eikä ruoanlaitto huvita, kun talossa ei ole miehiä.
Ja veljesi Ben on ollut niin kauan poissa.
Olisipa Ben nyt täällä.
Wichitaan on pitkä matka. Ja vielä pitempi takaisin.
En malta odottaa, äiti. En malta.
Katsohan leipiäsi.
Ne nousevat hienosti.
Ota ne uunista, tai kohta ne ovat liian hienoja syötäväksi.
- Vienkö pojille vähän? - Älä.
Jos Cash ja Andy haluavat tuoretta leipää, tulkoot hakemaan.
- 25, 26, 27. Se tekee jo 81. - Tarvitsemme vain 150.
Jos en saa niitä Benin tuloon mennessä, sidon satulan selkääni.
Ben sanoi vievänsä minut Wichitaan ja näyttävänsä miten eletään.
Siihen on aikaa. Et ole vielä ajanut partaakaan.
Ben sanoo, että siellä on tyttöjä, joilla on vain etunimi.
Ben sanoo...
Tuo lienee Ben-veli.
- Näytät selvinneen. - Siltä näyttää.
- Miten äiti ja Rachel? - Hyvin.
- Miten sinä? - Ihan hyvin.
Enpä tiedä, muttet mennyt Wichitaan olemaan hyvä.
- Mikä hänen nimensä on? - Totta puhuen en muista.
Et muista? Juku, niin sitä kai eletään!
- Komea ratsastajaporukka. - Valitsin heidät itse.
- Kapakan lattialta. - He ovat selvin päin nyt.
Voitte leiriytyä tähän. Tämän parempaa varjoa ei ole lähellä.
Vesi on juotavaa, jos ette pane siihen mitään.
Cash.
Tuo, jolla ei ole viiksiä, onko hän inkkari vai eikö?
Kun pestaan miehen, en aloita loukkaamalla häntä.
Minkä hän sanoo nimekseen?
- Johnny Portugal. - He muuttavat nimiään.
Hän on Teksasin paras hevosenkesyttäjä.
Jos tuulee sopivasti, haistan inkkarin kaukaa.
Ikävä tuottaa pettymys, mutta haju tulee minusta.
En ole vaihtanut kamppeita sitten Wichitan.
- Paljonko maksoit saippuasta? - Hopeadollarin.
Wichitassa ei ole mitään hopeadollaria halvempaa.
Ei sen tosin väliä. Naudoista saa asemalla 30 senttiä.
Meillä on varmaan miljoonan naulan verran polttomerkittyä karjaa.
Meistä tulee ensimmäisen kerran rikkaita.
Onpa ilo nähdä sinua!
Älkää huiputtako.
Voitte katsoa nyt.
Mitä pidätte?
Minähän taidan nähdä unta? Niinhän, Ben?
- Maksoit varmaan omaisuuden. - En mitään.
Löin vetoa miehen kanssa, että jaksaisin nostaa sen yksin lattialta.
Varovasti nyt.
Taidan heikentyä. Nostin sen Wichitassa yhdellä sormella.
Katso, Rachel. Katso miten se aukeaa.
Soitat väärästä päästä, tytär.
Miksi olet niin onnellinen, äiti?
Koska et ole sairas, kuollut, päänahaton tai vielä pahempaa.
Minut tappaa vain salamanisku - ja senkin pitää iskeä kahdesti.
Minä uskon sen.
Mikä sävel se on?
Mozartia. Wolfgang Amadeus Mozartia.
- Kuulostaa enkeleiltä. - Mitä se on?
Piano. Herra varjelkoon, piano.
Halleluja, aamen.
Ben Zachary taitaa odottaa lihavaa vuotta, kun on ostanut pianon.
Isä! Haluan vaihtaa pukuni.
- Mikä tuossa on vikana? - Etkö halua, että tyttö naidaan?
Zacharyn pojan saamiseen tarvitaan enemmän kuin puku. Siitä vain.
Isä!
Anna se pyssy.
- Mikä hätänä? - Puraisiko käärme?
Vanha mies. Hänellä on vain yksi silmä ja pitkä sapeli.
Hyppää kärryille. Pane hattu päähän.
Minä näin hänet, ja hän näki minut, koko yhden silmän täydeltä, äiti.
Jumalan rakkautta, kun olet meikäläisen kumppanina.
On ollut raskasta hoitaa asioita rehellisen, kunnon miehen kanssa.
- Ja ramman. - Intiaanin veitsen syytä, Mattilda.
Intiaanieukon, Rachel. Kun hän oli niiden kiowa-pirujen vankina!
Me hakkasimme ne hyvin viimeksi. Me ja pikkunaapurimme.
- Neljä vuotta sitten jouluna. - Sinä säikäytit ne ja minä ammuin.
- Sitten ei ole näkynyt sulkaakaan. - Neljä hyvää vuotta korppikotkille.
Maasikoja, sinisiä perunoita ja niin paljon suolaa kuin jaksaa syödä.
Jäätyi satulaan. Aurinko poltti vaatteiden läpi.
Pyörremyrsky toissa vuonna, kuin koira olisi ajanut häntäänsä.
Ja kun puro kuivui ja niitä kuoli satapäin.
Herrajumala aamutuimaan!
Mutta tämä vuosi, äiti, lihava! Jumalan armolla.
Niin lihava kuin olen ikinä nähnyt.
Halleluja.
Onnistuimme yhdessä. Me Rawlinsit ja te Zacharyt.
Mitä sanoo Herra? Herra sanoo: "Olkaa hedelmällisiä ja lisääntykää."
Me vanha väki on lisäännytty sen verran kuin voidaan.
Niin sinä sanot.
Siksi, Ben, Mattilda, haluaisin nähdä sukujemme yhdistyvän.
- Jatka vain. - En tarkoita sinua. En vielä.
Vedä mekkosi alas.
Ketä sitten, kumppani?
- Hän tarkoittaa minua. - Sinua?
Charlie?
Tule tänne.
Anna kuulua, Charlie. Kerro veljelleni, mitä haluat.
Minäkö?
- En mitään. - Olet valehtelija.
Kyllä, neiti. Niin kai olen.
Kerro, tai minä kerron.
Ben Zachary, haluan tulla riiaamaan.
- Riiaamaan ketä? - Rachelia.
Pikkusiskoani?
Hän on aika iso pikkuiseksi. Ja tarpeeksi pian tarpeeksi iso.
- Hys. Sinä olet humaltumassa. - Humalaiset eivät valehtele.
No, Ben, mitä sanot?
- Minä ajattelen sitä. - Sinä ajattelet sitä.
Eikä hän tee muuta. Sama pätee Cash Zacharyyn.
Olen 20-vuotias ja olen odottanut 20 vuotta naimisiin pääsyä.
Ehkä et ole kysynyt oikealta Zacharyltä.
- Rakastatko minua, Andy? - Rakastan, mutta takkini repeytyy.
- Haluatko naida minut? - Sehän sopisi hienosti.
Mutta lupasin itselleni käydä ensin Wichitassa.
Mitä varten?
Tuota, minä en ole eläessäni...
juonut olutta.
Kauanko moinen kestää?
- Kuukauden pari. - En minä voi odottaa.
Löysin tukastani tänä aamuna harmaan hiuksen.
Cash, tiedät, että rakastat Georgiaa.
- Rakastanko? - Ei rakasta.
- Enkö? - En halua häntä. Vihaan häntä.
- Tule tänne, Georgia. - En ikimaailmassa.
Käskin tulla tänne.
Pöllytä hänet kunnolla.
Lähemmäs.
Pilasit juuri parhaan tilaisuutesi saada minut naimisiin.
Minä vihaan sinua!
Tapan hänet. Tapan kaikki maailman miehet.
Kulta, olisit vain pahoillasi huomenna.
Kulta, jos sinua haluttaa niin kovasti naimisiin, pusikossa on vanha ukko...
Mikä vanha ukko?
Hän ei maininnut nimeään.
Äiti, se on se vanha metsästäjä. Se, josta kerroin.
Mikä vanha metsästäjä?
Äiti, onko täällä käynyt joku?
Ei kukaan. Ei lainkaan.
Mutta, äiti, se hullu ukko. Jolla oli sapeli.
Ai hän.
Oletko sinä nähnyt hänet, äiti?
Monesti. Olen nähnyt heitä satoja.
He näyttävät kaikki yksinäisiltä.
Täällä kaikkialla ratsastaa yksinäisiä miehiä.
Biisonin metsästäjiä, mutta biisoneja ei enää ole.
Heitä käy sääliksi. Ei kotia, ei perhettä.
Säälittää ihan todella.
Tekisitkö minulle palveluksen, Cash? Pysy kotona.
Se on likaista hommaa. Minä tulen.
Riemu, riemu, halleluja...
Zacharyt ovat lopussa!
Cash? Näitkö hänet?
- Kuulitko hänen huutavan jotain? - Hänkö se oli vai tuuliko?
Näin välähdyksen hänen sapelistaan. Ensin tuolla ja sitten täällä.
- Ehkä heitä on kaksi. - No onhan meitäkin kaksi.
Jumalan nuolia heidän kimppuunsa!
Hän ei pääse kauas kuolleella hevosella.
En näe mitään.
En näkisi vuortakaan tässä myrskyssä.
Tämä on toivotonta. Toistaiseksi.
Tämä pohjoistuuli lakkaa vasta kolmen neljän päivän päästä.
Siihen mennessä hän kuolee. Hän kuivuu ja tuuli vie hänet.
Kelseyt eivät kuole. Heidät on tapettava.
Ben! Ota se kiinni!
Pidä kiinni.
Selvä.
Katso tuota. Hän ei selviä ikinä.
- Pidelkää sitä. Minä ratsastan. - Hyppää selkään, Charlie!
Ratsasta sillä, Charlie.
Pysy sen selässä.
Et sinä minua satuta.
Et ratsastanut sitä edes lämpimäksi.
Olen tosi ylpeä sinusta, Charlie.
Älä ole pahoillasi. Jokainen mies putoaa satulasta.
Ja jokaisella hevosella voi ratsastaa.
Mikset sinä yritä, kalpeanaama?
Rauhassa, tyttö.
Rauhassa.
Etkös sinä olekin sievä pirulainen?
Minä ratsastan sinulla nyt.
Rauhallisesti ja hitaasti.
Ei se satu paljon.
Ei ainakaan ensikerran jälkeen.
Sievässä tukassasi on takiainen.
Lopeta se. Yksi punanahka vähemmän.
Ole sinä hiljaa.
Ben on hiukka herkkä Rachelista.
Minulle kuuluu palkkaa. Ja lisää jokaisesta kesytetystä hevosesta.
- Maksamme Wichitassa. - Enkö saa potkuja?
Miksi? Sinähän tässä olet kärsinyt.
Näkeekö kukaan muu takiaisia siskoni tukassa?
Minkä takia sinä tulit tänne hymyilemään ja keimailemaan?
- Olenko niin erilainen kuin muut? - Naiset pysyvät vankkureissa.
Ehkä heitä ei kiinnosta aviomiehen löytäminen.
Hyppää hevoselle ja palaa äidin luo.
- Mitä? - Se on mennyt. Guipago on mennyt.
Guipago on mennyt?
Se ei karkaisi ohjat maassa. Tiedän, ettei se lähtisi.
Kuka sen olisi voinut varastaa?
- Ehkä se karkasi. - Ei ohjat maassa. Se ei lähtisi.
Siinäpä kaiken huippu.
Annetaan 100 dollarin palkkio hevosesta ja dollari varkaasta.
Me molemmat tiedämme, kuka sen varasti. Se pitää löytää.
Vain inkkari olisi tarpeeksi hullu varkaaksi.
Kuten Zeb sanoo, se on inkkarien tekosia.
- Inkkarien tekosia hyvinkin. - Ehkä.
Rachel, nouse taakse. Menemme kotiin.
En ole nähnyt sinua noin mietteliäänä.
En välitä siitä hevosesta, jos se huolettaa sinua.
Ei syynä ole hevonen.
- Kerro. Jokin kauhea asia varmaan. - Ei mikään.
Oletko vihainen minulle, kun keimailin?
Kun saan sinut kotiin, annan sinulle selkään.
Kerro uudestaan.
Mistä?
Siitä illasta, kun isä toi minut kotiin ja tähdet putoilivat.
Olit sievin vauva, jonka olen nähnyt.
- Olenko vieläkin sievä? - Et. Ikä on pilannut sinut.
Näin aamulla sinisiä perhosia purolla. Niitä oli miljoonia.
Ne lentelivät pareittain kuin lempiväiset, neljä siipeä yhdessä.
Eiväthän hienot naiset puhu moisia?
Pidä kiinni näistä päivistä. Älä kasva liian äkkiä.
Minulla on paljon valinnanvaraa.
Voisin naida sen komean, valloittavan Charlien.
Tai sen pienen Juden.
- Minäkin voisin naida sinut. - Varohan kieltäsi.
Miksipä en? Emme ole serkkuja. Emme ole edes sukulaisia.
Emme ole edes ystäviä.
Jos tapaisit minut Wichitassa, etkä olisi nähnyt minua ennen,
tulisitko perään hattu kädessä ja suu auki, humalassa tai selvänä?
Tein juuri päätökseni.
Teitkö, Ben?
Kerron Charlielle, että hän saa tulla riiaamaan, jos haluaa.
Minä olen jo kertonut hänelle.
Herätys, Cash. Meillä on seuraa.
Mitä nyt, Ben?
Kiowia. Likaisia löyhkääviä kiowia.
- Mitä he haluavat? - En tiedä.
Mutta parasta linnoittautua.
Rachel, pysy poissa siitä ikkunasta.
Herra siunatkoon tämän ruoan.
Herra päästäköön meidät pahasta, punaisesta tai valkoisesta.
Aamen.
Kääntäkää lautasenne ja aloittakaa.
- Täyteen, Andy. - Minulle ei ruoka oikein maistu.
Eikö tämä ole aikamoista?
Istumme täällä syömässä, kun noiden tappajien löyhkä tulvii ikkunasta.
Heitä on vain kolme. Voimme tappaa heidät ennen aamiaista!
Hyvä on, Cash.
Varmistetaanpa ensin, että he tahtovat päänahkamme.
Minä tapan yhden.
Heitä ei pelota mikään.
He luulevat, että heillä on luodinkestävää lääkettä.
Menen neuvottelemaan. Älä ammu, ellei ole pakko.
- Eli milloin? - Kun he tappavat minut.
Sinä et saa mennä ulos.
- Äiti, paitoja tarvitsee paikata. - Sinä et saa mennä ulos.
En tahdo sulkea sinua huoneeseesi. Rachel, pois siitä ikkunasta nyt.
Tulen rauhassa.
Minun maani.
Minun taivaani.
Tervetuloa.
Nuoria hevosia. Hyviä taisteluun.
Hyviä metsästykseen.
- Sinä ota. - Minua hävettää.
Minulla ei ole mitään yhtä hyvää vastalahjaksi.
Sinulla on talossa nainen.
Yksi meidän naisia.
- Kuka sinulle kertoi? - Sinun heimon mies.
Vanha mies. Kantaa iso puukko.
Hän hullu.
Hullu mies.
Aurinko puhuu hänen kautta.
Kuolleet puhuu suun kautta.
Hän puhuu.
Nainen minun sisko.
Minä hänen veli.
Hän valehtelee.
Paljonko naisen arvo?
Hänen maksamiseensa eivät hevoset riitä.
Vaikka antaisitte kaikki omat ja varastetut.
Me haluaa nähdä.
Näytä hänet meille.
Talossani oleva nainen on valkoinen.
Isä valkoinen. Äiti valkoinen.
Te poltitte heidät kuoliaaksi.
Kiowat!
Pelästytit heidät. He pakenevat.
- Minä käskin pysyä pois ikkunasta. - Ei minua pelota.
- Minua pelottaa. - Mitä hän halusi?
Hän halusi ostaa naisen.
Sinut.
- Myitkö minut? - Vaadin lisää hevosia.
- Miksi he haluaisivat ostaa minut? - Koska olet tyttö.
Kiowille hevoset ja naiset ovat samanlaisia. Kauppatavaraa.
- Miten he kuulivat minusta? - Olivat kai nähneet sinut.
Kiowat ovat kuin panttereita. Hiiviskelevät näkymättöminä.
En unohda sitä valkoisiin nahkoihin pukeutunutta. Hän oli komea.
Kiowa? Olet hupsu, lapsi.
Hän tulee takaisin.
Kuin se, joka tappoi isän.
Hän on liian kaukana. Säästä luotisi.
Olisimme voineet tappaa hänet!
Sinun on parasta ajaa karja Wichitaan.
Sopisihan se, mutta jos vaikeuksia on tulossa, haluan olla täällä.
Meillä on 6000 lehmää. Eliniän työ.
Olisin hyvin mielissäni, jos ajaisit ne Wichitaan.
Kun sanot noin, minun kai täytyy.
- Isä! Inkkareita! - Kiowia!
- Punaisia inkkareita, isä. - Kukkuloilta tulleita.
Niitä on kokonainen lauma, kulkevat notkelman poikki. Yllätimme ne.
- Charlie? - Niin, isä?
- Oletteko te juopotelleet? - Emme.
Se on totta. Tukka olisi voinut lähteä.
- Näin sotamaalaukset. - Mene hoitamaan polttorautoja.
- Mutta, isä... - Häivy.
No niin, Charlie. Montako niitä oli?
Jos pitäisi arvata, niitä oli ainakin...
Totta puhuen niitä oli neljä,
mutta niillä ei ollut hoppua, niin uskaliaita kuin olla ja voi.
Näkivätkö he teidät?
Näkivät tomuvanan. Eivät välittäneet.
Todennäköisesti metsästäjiä. Ovat kai jo palanneet kukkuloille.
Minähän sanoin, Zeb. Intiaanien jälkiä joka paikassa.
Jos huolehtisitte karjasta ettekä jäljistä, saataisiin ajo alkuun.
No niin, Charlie, ajetaan ne läpi. Tule.
Miksei se ukko tule meidän luoksemme
sen sijaan, että käy naisväen luona, kun olemme poissa?
- Jos se on totta... - Se on kohdattava.
Meidän on mentävä Zebin luo ja kerrottava...
Paina polttomerkit korkealle, että ne näkyvät kauas.
- Kuulitko, Tom? - Kuulin kyllä.
Huhu kiertää.
- Kiowien puheita. - He ovat kuulleet valheen.
Se painaa heidän vatsaansa.
Se on silti valhe. Meillä ei ole mitään hävettävää.
Mitä aiot tehdä, kun he sanovat sen?
Kun he sanovat sen Rachelin edessä?
Tapan kai heidät. Jokaisen, joka sanoo niin.
Muuta en halunnut kuullakaan.
No?
- Mitä teillä on mielessä? - Haluamme puhua sinulle.
- Myöhemmin. - Nyt, Zeb. Kun he eivät ole täällä.
- Ketkä? - Zacharyt.
No?
Eikö ole outoa, että kiowat laskeutuvat kukkuloilta juuri nyt?
Ehkä vanhus on hullu ja ehkä hän valehtelee naisväelle.
Mutta meillä on osuus näihin maihin ja tähän karjaan.
Ehkä ei yhtä isoa kuin sinulla, mutta osuus silti.
Meidän on ajateltava perhettä. Ne punaiset pirut tulevat nyt, koska...
Tuota, koska...
Sano. Siitä vain, sano.
Mikset puhu ääneen?
Kaikki, jotka sanovat, että tyttö on inkkariverta,
saavat minulta samalla mitalla kuin hänen veljiltään.
Odotatte kunnes Ben kääntää selkänsä.
Ben, joka on jo neljä vuotta on pitänyt teitä varoissanne,
kun muuten teillä olisi ollut pelkkää ruohoa purtavaksi.
Te uskotte tätä saastaa,
vanhan ukon kertomaa saastaa,
ja puhutte siitä minulle ettekä Benille.
Jude.
Jatka töitä täällä.
Vielä kaksi tänä iltana, vai mitä, Ben?
Polttomerkintä pitää saada tehtyä ennen aamua.
Jos sää pysyy hyvänä, voimme alkaa ajaa Wichitaan huomenna.
- Kuuletko jotain? - Takaisin, Rachel.
Sinä siellä. Kädet hatun päälle.
- Molemmat. - Minä tässä vain, Ben. En huijaa.
Mitä helvettiä sinä täällä teet?
Näin Rachelin seisovan tuolla. Olen kai liian ujo menemään puheille.
- Tietääkö isäsi, että olet täällä? - Toki. Hän antoi riiaushattunsa.
- Väittää, ettei käytä sitä enää. - Voit laskea kätesi.
Kiitos.
- Mene kotiin. Alkaa olla myöhä. - En voi tehdä niin.
Tulin kosimaan ja toivon hänen suostuvan.
Jos hän ei suostu, en palaa enää.
Menen San Franciscoon ja otan pestin ensimmäiseltä laivalta.
Menen ehkä Kiinaan. En ole ajatellut sen pitemmälle.
Olen tässä näin.
Ethän sinä aio ampua Charlieta?
Olen ajatellut sitä.
Mutta en vielä, kun on miehistä pulaa.
Etkö suutele minua?
Eikö Ben ole vähän lähellä?
Minua sinä suutelet, et häntä.
Suutelin juuri Charlieta. Minun täytyy kai naida hänet.
Mitä sanot, Ben?
- Ajattelen asiaa. - Ei.
Sano kyllä tai ei heti nyt, Ben Zachary.
- No, se on tapahtunut, äiti. - Mikä?
Kohta ryypätään ja tanssitaan isoimpia,
meluisimpia, pirullisimpia ja komeimpia häitä,
mitä tässä kurjassa maankolkassa on ikinä juhlittu.
- Häitä? Cash ja Georgia! - En minä, äiti.
Minä puhun Rachelista.
Anna minullekin.
Se on Wichitan viskiä. Kypsynyt neljä minuuttia. Liian vähän aikaa.
- Tiedän, mutta tarvitsen sitä. - Niin minäkin.
Oma pikkutyttöni menee naimisiin.
Charlie, hän suostui.
Puhu nyt totta. Rakastatko häntä?
Tietysti. Eikö jokainen tyttö rakastaisi?
Eikö hän olekin komein mies?
Minä suutelin häntä.
Ei, se ei ole mahdollista.
Minä suutelin häntä. Herran tähden. Suutelin häntä.
On totta, että suutelin häntä.
Äiti kiittää paljon, että tulit.
Voi voi.
Hän ei näytä tuntevan minua, lapsi.
- Minun täytyy halata häntä. - Kyllä vain.
Älä koske minuun.
Ulos tästä talosta!
Likainen inkkari inkkaritapoinesi.
- Etkö ole tehnyt tarpeeksi? - Rouva Rawlins...
Heittäydyit Charlie-poikani kaulaan,
jotta saisit puolirotuisten pesueen juoksentelemaan Charlien mökissä.
Eukko. Kiowa-eukko!
Punainen nekru.
- Mitä hän tarkoittaa? - Hän suree.
Sinä tapoit hänet.
- Sinä tapoit hänet. - Nainen...
Ole vaiti.
Minun täytyy tietää syy, Ben.
Se on viimeinen asia, joka minun on kysyttävä, mutta minun täytyy tietää.
Hyvä on. Karjaa ei polttomerkitä eikä ajeta Wichitaan,
ennen kuin selvitämme tämän asian.
Otan jokaisen ratsulle kykenevän miehen.
Tuon hänet eteesi tunnustamaan valheensa, ennen kuin hirtän hänet.
Rukoillaan Jumalaa, että ne ovat valheita.
Haluan teistä jokaisen ratsastavan kanssani.
Se ei ole hänen.
- Se on Guipago. - Hän on tunnin meitä edellä.
Sen valkoisen orin selässä se voisi yhtä hyvin olla viikko.
Katsokaa häntä. Kirotun ruma sielu. Istuu tuolla nauraen meille.
Haluan nopeimman ratsastajan lähtevän perään kolmella hevosella.
Se olet sinä, Portugal. Missä sinä olet?
Paljonko sinä maksat?
En mitään.
Anna se hevonen.
Sieltä he tulevat.
Tervetullut näky.
Sanon niin sydämestäni,
että on tervetullut näky nähdä teidät näin kokoontuneina.
Mitä Rawlins?
Luulette, että tässä on hevosvaras. No eipä ole.
Vein sen hevosen inkkaritytöltä. Punanahkainkkarilta.
Eikä miestä voi satuttaa sen vuoksi, eihän?
Rawlins, haluan sinun tietävän, miten pahoillani olen pojastasi.
Kukaan ei tiedä minua paremmin, millaista pojan menetys on.
Mistä tiesit, että poikani on kuollut?
Joku tietysti kertoi minulle.
- Kuka? - Varmaan joku täällä olevista.
Tulkoon esiin se, joka kertoi siitä?
En minä kuole.
Pankaa se kaulan ympärille.
Piruja. Teistä on tullut piruja!
Te palatte tuomiopäivänä, pirut.
Katso tätä kirjaa, Kelsey.
Kosketa sitä käsilläsi.
Se on pyhä raamattu.
Viimeinen tilaisuus puhdistaa sielusi ennen luojasi tapaamista.
Jumala, käske heidän kuunnella minua.
Minua, oi Jumala, jonka oman pojan kiowat veivät.
Haluan tietää Rachel Zacharystä.
Inkkari. Punanahkainen pentu.
Totta. Se on totta.
Hänen isänsä tiesi.
Jatka, ukko.
Ja hän tunsi poikani.
Hänen nimensä oli Aaron.
Hänellä oli siniset silmät.
Vaikka hän oli nuori, opetin häntä käsittelemään asetta.
Kerro meille Rachel Zacharystä.
Satoi vettä.
Kauan sitten.
Nousimme satulaan, Will Zachary, minä ja monet muut.
Ratsastimme kiowia vastaan heidän tekemänsä verilöylyn takia.
Löysimme inkkarileirin.
Me tapoimme tappamistamme,
ja meidän täytyi levätä tappamisesta väsyneinä.
Kuulin vauvan itkua.
Menin ja löysin sen.
Pikkuvauvan, joka oli sidottu kiowien kehtoon.
Tytöllä oli inkkarimaalia mahassa,
kämmenissä ja jalkapohjissa.
Panin käteni sen kurkulle,
kun Will Zachary sanoi minulle: "Enää ei tapeta."
"Tänään ei tapeta enää."
Ja hän otti vauvan minulta.
Vannon sen.
Vannon sen, koska kuolen kohta.
Vannon sinulle, Jumala.
Hän vei sen Mattildalle, ja he pitivät vauvan omanaan.
Pitivät tytön kotonaan.
Ja kun kiowat saivat poikani kiinni,
menin Will Zacharyn luo ja pyysin: "Anna se punanahkavauva minulle,
niin vien sen kiowille, jotta saan poikani takaisin."
Will Zachary ei suostunut siihen.
Hän ei suostunut.
Ja poikani jäi vangiksi.
Hänen poikansa kuoli.
Kiowit tappoivat hänet.
Samana päivänä, kun isä löysi Rachelin -
asuttajien vankkureista, huopaan käärittynä.
Samat kiowat tappoivat Rachelin vanhemmat kuin Kelseyn pojankin.
Mutta hän ei uskonut minua.
Hän tuli isän luo ja sanoi: "Will Zachary, vaihda Rachel."
"Hän on valkoinen, mutta löytölapsi."
"Anna hänet intiaaneille, niin saan poikani takaisin."
Niin hän sanoi ja isä ajoi hänet mailtaan pois.
Abe Kelsey punoi kostoa meitä vastaan,
kunnes jokaisen kaupungin väki kääntyi meitä vastaan.
Kunnes isä kuoli kiowan peitsestä.
Ja se vanhus ajoi teidät karkuun.
Se vanhusparka ajoi teitä kaupungista toiseen.
Se vanhusparka valheineen.
Ei. Te pakenette totuutta.
Hän tietää.
Hän, joka pesi kiowan maalin pois.
Pesi sen kaiken pois.
Vaikka hän on yhä yhtä ruskea kuin puun kaarna.
Minä hirtin hänet!
Abe Kelsey ei tuhoa ketään muuta valheillaan.
Se on lopussa ja oli jo aikakin.
Nostakaa minut ylös. Haluan katsoa miehen kasvoja.
Valehteleeko mies, kun hän menee tapaamaan luojaansa?
Hän ei valehdellut.
Minähän sanoin. Ja nyt tekin tiedätte.
Rachel, tule tänne.
Tule, lapsi. En minä satuta sinua.
Ei minua pelota, äiti.
Olet tummempi kuin useimmat. Mutta se voi johtua auringosta.
Meidän on nähtävä vartalosi.
- Antakaa hänen olla. - Riisukaa hänet alasti.
Naiset viekööt hänet taloon ja riisukoot hänet.
Jos joku koskee häneen, minä ammun luodin hänen suoliensa läpi.
Ben, olet minulle yhtä rakas kuin omat poikani,
mutta välimme ovat nyt poikki.
Ellet lähetä tätä tyttöä takaisin kiowille, emme ole enää kumppaneita.
Me lähdemme.
Viiden vuoden työ on mennyt hukkaan.
Menetät jokaisen sentin, joka on karjassa kiinni.
Niin sinä teet.
Kukaan näistä miehistä ei puolusta sinua. Ei kukaan.
Aamulla erotamme laumasi.
Jumala sinua auttakoon, Ben. Kukaan täällä ei auta.
Inkkari haisee.
Rachel, äiti, älkää liikkuko.
Päästä valoa sisään, Cash.
Mikä se on?
Se on kiowilta.
Kuin sivu heidän raamatustaan.
Kuin Aikakirjoista.
Tämä on vanha. Tunnustele.
Tähän on merkitty noin 30 vuotta. Talvi talvelta.
Mitä siinä lukee?
Tähdet putoilevat.
Putoilevien tähtien vuosi.
Tyttövauva sidottuna kehtoon.
- Polta se. - Älä koske siihen.
- Polta se. En halua sitä talooni. - Ole kiltti, äiti.
Lue mitä se sanoo.
Lue se.
Kiowalainen tyttövauva varastettiin leiristä.
Valkoiset miehet ryöstivät kiväärien kanssa.
Maalasiko Abe Kelsey tämän, äiti?
Tekikö hän tämän? Merkitsikö hän nämä valheet joka vuosi?
Merkitsikö, äiti?
Se mies, jonka hirtit eilen Rawlinsin pihalla.
Kerropa minulle.
Vastaa hänelle, äiti.
Vastaa hänelle.
Hyvä on!
Se on totta.
Siskoni on inkkari?
Kyllä.
Kunpa voisimme kasvattaa kunnon kukkia näiden ruipeloiden sijasta.
Isäsi toi minulle pienen tyttölapsen.
Hän laski sen syliini, kun itkin makuulla.
Oma kultakiharainen pikkutyttöni oli juuri menehtynyt.
Hän ei ollut kuollessaan ehtinyt saada edes nimeä.
Joten annoin hänelle luvatun nimen Rachelille.
Ikiomalle Rachelille. Kauniille pikku intiaanivauvalleni.
Maidon paljous satutti rintojani.
Kunpa koristekrassi kasvaisi täällä.
Sitä voisi olla koko piha täynnä, kuten silloin kun olin tyttö.
Rakastan koristekrassia.
Mitä aiot tehdä, Ben?
Kantaa nämä halot sisään.
Tarkoitan kaikkea.
Emme voi jäädä tänne. Meidän on muutettava.
Tai lähetettävä Rachel pois.
Mies juurtuu paikalleen.
Hän ei pidä siitä, että juuria katkoo kiowa tai kukaan muu.
Jos Rachel lähtisi, voisimme edes viedä karjan markkinoille.
Jos haluat karjaa niin kovasti, vie ne sitten. Ne kaikki.
Kerro Zebille, että me emme ole yhtä mieltä. Sehän on totta.
Ota karjanajo ja pidä voittorahat.
Älä vääntele sanojani.
- Rachel on vietävä pois täältä. - Minne?
Inkkarileiriinkö?
Vai Wichitan kasarmin ulkopuolelle
kerjäämään sotilailta hopeadollareita?
Mikset sano sitä? Jumalauta, mikset sano ääneen?
Sinua eivät vaivaa kiowat tai karja, vaan talon inkkari.
Viedään hänet pois täältä. En välitä miten. Viedään pois.
Minä jään, Cash.
Hän jää. Me kaikki jäämme.
Minä en jää. En punanahkaisen nekrun luo.
Häivy, Cash.
Tässä, possu, possu.
Olen jättänyt perheeni.
- Miksi? - He muuttuivat.
Inkkarien suosijoiksi!
En voi enää jäädä sinne.
Olen vähän humalassa, Georgia.
Voit nukkua pääsi selväksi tuolla.
Tai minun huoneessani on vuode, jos nait minut.
Olen humalassa, mutten niin humalassa.
Voi, Cash, tule sisään.
He tulevat.
Näyttävät samoilta kolmelta.
- Vain kolme? - Muita ei tule lähelle.
Mutta niitä on noin 40 joen toisella puolella.
Luuletko, että he tulivat neuvottelemaan?
He pyytävät Rachelia ensin. Sitten he yrittävät viedä hänet.
Minä menen sinne. Mitään taistelua ei tule.
Minä menen kansani luo, minne kuulun.
Sinä jäät tänne.
Voit estää minut nyt, mutta menen heidän luokseen heti kun pystyn.
Ovatko he yhä siellä?
- Ovat. - Tapa yksi.
- Heillä on rauhan merkki. - Tapa yksi!
Siitä vain, Andy.
Se on tehty.
- Nyt he eivät käänny takaisin. - Siitä voi lyödä vetoa.
Eivät kunnes olette kaikki kuolleet.
Nyt ei taida enää kannattaa mennä ulos?
Mikset päästänyt minua?
Miksi estit minua?
Kun äiti kertoi totuuden tänä aamuna, minä halusin kuolla.
Tekin halusitte kuolla.
Näin sen kasvoillanne. Teidän täytyi kääntyä pois.
Miksi te kuolisitte minun takiani?
Pikku inkkari.
Pikku punanahkainkkari.
Sammuta tuo valo.
Tuo pyssy ampuu vähän korkealle, Rachel, joten tähtää tarkasti.
Kun he pääsevät niin lähelle, että haluat huutaa, älä huuda, vaan ammu.
Entä jos en pysty siihen?
Pystyt kyllä.
En ole koskaan tappanut ketään.
Pyssy hoitaa tappamisen.
- Omaa kansaani. - Veren perusteella.
Muttei minkään muun.
Hassua. En muista, että tuolla oli puskia.
- Ei ollutkaan. - Mitäs sanot?
Yksi niistä liikkuu.
Hidasta, Andy. Ammut liian nopeasti.
Sisko.
Me onnistuimme.
Ajoimme ne karkuun.
Kuten sanoin.
- Tein niin kuin käskit. - Toimit oikein hyvin.
Heidän huilujensa musiikkia.
Taikaa.
Jotta heistä tulee luodinkestäviä.
Annamme heille vähän omaa taikaamme. Auta minua, Andy.
Äiti.
Soita jotain.
Ja kovaa.
Äiti, taika riittää tältä illalta.
Andy, mene äidin tilalle.
Nyt he tulevat.
Andy. Sivuaukolle.
Onko se vielä saranoillaan?
Kestää yhä.
Mikä hätänä?
Kuulen tulitusta.
- Päässäsi vain. - Kuulen sitä, usko nyt.
Et pystyisi. Talosi on 16 kilometrin päässä.
Joo. Se on loppunut nyt.
En kuullut mitään edes ennen kuin se loppui.
- Ehkä heiltä loppui ammukset. - Unohda se.
Älä ajattele muuta kuin minua.
Tiedän, että voin tehdä sinut onnelliseksi.
Tiedän sen.
Nyt, Cash. Nyt heti.
Georgia, hanki minulle ammuksia.
Reunasytytteisiä, jos niitä on. Kaikki mitä liikenee.
- Ne ovat lukkojen takana. Isä ei... - Tiedän.
Hän ei liikauttaisi sormeaankaan raamatulta Zacharyn pelastamiseksi.
Jää tänne.
Älä ajattele tässä maailmassa mitään muuta kuin minua.
Andy? Miten ammuksia riittää?
- Ei kovin hyvin. - Ammu vasta kun he tulevat sisään.
Ja tässä. Anna tämä äidille.
Kaiken varalta.
- Sinuun on osunut. - Käteeni. Ei se haittaa.
Mene takaisin aseesi luo.
Sinun on parasta levätä, kun voit.
Älä hössötä. Olen satuttanut pahemmin keittiöveitsellä.
Makaa tässä vähän aikaa.
Minä selviän kyllä, usko nyt.
Pidä tätä vieressäsi.
Lapsiparkani.
- Olen pahoillani, jos tein väärin. - Hys, äiti.
Cashista...
Älä välitä. Hän on pikkupojasta asti ollut kuumapäinen.
Ei Cashia tarvitse selitellä minulle.
Andy, onko sinulla vielä ne tinasotilaat?
- En ole leikkinyt niillä... - Minä tiedän, missä ne ovat.
Meitä ei pelasta kovin iso armeija.
Yksi asia minua kyllä kaduttaa.
Etten päässyt Wichitaan saamaan... sitä olutta.
Onko kuolema tuskallista, Ben?
Emme me kuole.
Me jäämme eloon. Hakkaamme nuo kiowat.
Meidän pitää käydä Wichitassa.
- Minunkin? - Meidän kaikkien.
Sinun, minun, äidin, Andyn, meidän kaikkien. Siitä tulee hyvä reissu.
Hankimme sinulle hienon mekon.
Valkoisen, jossa on huntu.
- Huntu? - Sitähän siinä tilaisuudessa pidetään.
- Pidämmekö häät? - Hankimme kaupungista saarnaajan.
Järjestämme musiikkia. Pidämme oikein kunnolla hauskaa.
Kuulitko, äiti?
Menemme Wichitaan ja pidämme...
Mene juurikaskellariin, Rachel.
Takaisin kellariin. Nopeasti.
Hänen kyljessään on haava.
Hän ei sanonut sanaakaan.
Lisää vuoriöljyä, Andy.
Hän tulee tajuihinsa.
Tuli ei pidättele heitä paljon kauemmin.
- Miten kätesi jaksaa, Andy? - Hyvin.
- Voitko käsitellä asetta? - Luulen niin.
En ole kovin hyvä vasenkätisenä.
Se on kuudestilaukeava.
Voiko se olla Cash?
Sen täytyy olla Cash. Tiesin, että hän palaisi.
Minähän sanoin, Ben.
Jää tänne Rachelin luo.